Jandar på det vældige Beringshav.
Det strækker sig fra Alaska til Rusland og er et forræderisk hav.
Det vrimler med en lukrativ, men livsfarlig fangst; alaskakrabber.
I den arktiske vinter vover mænd livet for eventyr -
- rigdom og for at få deres del af Alaskas guld.
Denne opiliokrabbesæson har krævet sine ofre.
Seks mænd er omkommet.
De sidste fire dage har fiskerflåden agnet og udsat tejner.
Sæsonen slutter snart, så mandskabet må give deres yderste.
Nogle rejser hjem med penge, mange kommer til skade -
- og nogle kommer slet ikke hjem.
Kampen om krabber på Beringshavet fortsætter.
LIVSFARLIG FANGST
For fire dage siden forlod 171 både Dutch Harbor i Alaska.
De er på jagt efter opiliokrabbe eller den store grønlandske krabbe.
Kaptajner og dæksfolk har kæmpet under barske forhold -
- med lidt eller slet ingen hvile.
Snart er det slut. Man venter på, at sæsonen bliver stoppet.
Spørgsmålet er blot hvornår.
Lyt på 4125. De har en eller anden besked.
Nu tænder alle for radioen.
- Vi venter. - De sagde ved frokosttid.
Ingenting endnu.
Jeg håber, der er lidt i den, så tror jeg, at jeg er hjemme.
Det ved jeg ikke; fredag nat eller ved middagstid på lørdag.
Jeg tror ikke, at sæsonen varer længe endnu.
Nu har du gjort mig deprimeret. Er du stolt af dig selv nu?
Myndighederne meddeler, at sæsonen slutter i løbet af dagen.
Nu skal alle både få det bedste ud af de sidste timer.
765 km nord for Dutch Harbor ligger Northwestern.
Kaptajn Sig Hansen og besætningen håber på en rekordfangst.
Dæksfolkene forbereder sig på en line med 20 tejner.
Det er håbet om en masse penge, der får dem til at bide det i sig.
Det er ligesom at varme bilen op om morgenen.
Det her er en god dag. Man ved, det snart er slut.
Vi skal bare fylde midtertanken.
Vi har en tank tilbage. Vi skal fylde top på to mere...
Den midterste tank fyldes hurtigt.
To tanke på Northwestern er fyldt med næsten 70.000 kg.
Den sidste tank kan tage 28.000 kg.
Hvis de fortsætter med at få fulde tejner, bliver den hurtigt fyldt.
Det er gået godt for Northwestern.
Besætningen spekulerer på, om heldet holder.
15 km nord for Northwestern ligger Retriever.
Hun er måske tre meter længere end Sig Hansens båd -
- men båden har kun fanget halvt så meget.
På Beringshavet er der ingen garantier.
Det er ringe trøst for kaptajn Jim, som ikke har sovet meget.
Jeg har vendt og drejet mig. Frem og tilbage.
Jeg har ikke sovet meget. Vi skal hente...
... ti-elleve tejner et sted, hvor krabberne er.
Jim har lagt nogle tejner ud for at undersøge et nyt område.
Han satser på et større antal.
Nu skal de hives op for at se, om han havde ret.
Tilbage til arbejdet.
Klokken er 2. Vi har sovet i to timer.
Jeg vækker nogle fyre, som skal med mig -
- og hive prøvetejnerne op.
Vi lagde dem ud et stykke fra den anden båd.
Jeg vækker dem, og så går vi i gang.
Ingenting.
Vi fanger ingenting. Der er ingen krabber her.
Vi giver ikke op. Vi må afprøve et nyt område.
Krabbefiskeri er ligesom lotteri.
Man kan tjene penge, eller man kan komme til at skylde.
Fiskerne, som vover deres liv, vil ikke tage hjem med tomme lommer.
Med tanke på årets fangst kommer ingen vist til det.
LIVSFARLIG FANGST
530 km nordvest for Dutch Harbor ligger Maverick.
Rick Quashnick og besætningen har haft en fantastisk sæson.
De er vendt tilbage efter at have landet en stor fangst.
Turen til konservesfabrikken har givet besætningen hvile -
- og en forsmag på aflønningen.
De går hurtigt tejnerne igennem. De vil have, at der skal ske noget.
En check på 160.000 dollars luner godt i kaptajnens lomme.
Det rygtes, at sæsonen snart er slut.
Mandskabet skal arbejde stærkt for at fylde båden.
De håber, at heldet ikke svigter.
Det ser godt ud.
Den bedste tejne hidtil.
Den var god.
De her er fine.
Vi har fanget nogle få krabber.
Jeg talte, men jeg kunne ikke følge med.
Med stopfyldte tejner bliver det ikke svært at fylde båden.
Men besætningens selvsikkerhed gør dem skødesløse.
Nogen må tage krogen.
En tejne på 360 kg vælter ned på sorteringsbordet.
De var heldige; det var kun krabber, der kom til skade.
Vi knuste nogle hundrede kilo krabber. Sådan noget sker.
Så længe ingen kommer til skade...
... så gør det ikke noget.
Det var lidt spændende.
- Hvorfor røg den af? - Vi prøvede noget nyt.
- Godt, at ingen døde. - Det var ikke min skyld.
Var det ikke? Hvem er det, der styrer kranen?
- Nogle gange ryger den af. - Det er rigtigt.
Bare sørg for, at ingen står ved bordet, når det sker.
Du kan bare ikke lade være, hvad?
Det går alt for glat. Jeg er ikke grøn eller dum.
Jeg ved, når jeg begår fejl. Det skal ingen andre påpege.
Når han påpeger det, bliver jeg pissesur.
Jeg er tilfreds med min besætning.
En lille fejl kan give skader eller dødsfald.
Det her er ikke sikkert, så man skal være ekstra forsigtig.
Vi arbejder længe og bliver trætte. En fejl kan medføre personskade.
Morgenmaden er klar. Kom ind og spis.
Besætningen hviler sig på vej til den næste line med tejner.
Mad og søvn er en sjældenhed hen mod slutningen af en sæson.
Vi har halet krabber ind.
Jeg er glad, men træt. Jeg er sulten og vil bare sove.
Jeg ville ønske, jeg havde en at krybe ned til.
Jeg vil ligge i ske i to timer.
Mange tak, Donna.
Mens drengen hviler sig, overtager Donna roret.
Hun trives i besætningen.
Da jeg begyndte at fiske med Rick, var det en udfordring.
Jeg sørger for fire-fem mænd.
Alle får noget særligt, for vi har længe været som en familie.
Det er min opgave at tage mig af dem.
Jeg er deres sygeplejerske, psykolog, reservemor...
Du har ikke spist noget, Mike. Skal jeg lave noget til dig?
Jeg vil sørge for dem. Det er nok moderinstinktet.
515 km nordvest for Dutch Harbor ligger Billikin.
Kaptajn Jeff Weeks håber på, at den nye dag bringer held.
Hvis båden skal lave overskud, skal de fange flere krabber.
En båd på Billikins størrelse kan tage over 110.000 kg krabber.
Hvis sæsonen varer to dage til, kan de indhente det.
Man skal altid vælge rigtigt. Man skal ikke flygte fra krabberne.
Forhåbentlig er krabberne holdt op med at flygte fra Billikin.
195 km nordøst for Billikin ligger Lady Alaska -
- og venter på besked om, hvornår sæsonen er slut.
Det går ikke godt for Pete Liske, men de haler gode tejner op nu -
- så han lægger nye ud.
Om 70 minutter har vi ligget her i fire døgn.
Vi venter på en besked ved middagstid.
Intet nyt er godt nyt. Der er ikke kommet besked om lukkedag.
Så det ser ud til, at vi kan arbejde en dag mere.
Vi får måske nogle dage mere, og det er godt.
Klokken er 12.17, og vi har ikke fået nogen besked.
Ingen vil høre noget, mig inklusive.
Han går på om et par minutter.
Beskeden kommer om lidt. Jeg giver jer besked straks efter.
Mange både er tæt på en rekordfangst -
- så fiskerimyndigheden meddeler nok, at sæsonen er slut.
- Klokken 23.59 den 20. - I morgen midnat.
Vi har 35 1/2 time.
Godt. Det er 12 timer mere end ventet.
Vi lægger grejet ud, og så tager vi det derfra.
36 timer til. Vi fik tolv timer ekstra.
- Sæsonen er slut kl. 23.59. - Petey.
Vi har 35 1/2 time igen. Sæsonen er slut kl. 23.59 den 20.
Vi har 36 timer tilbage at fiske i.
Endnu en må bide i græsset.
Beskeden markerer ikke kun enden på den her sæson -
- men enden på derby-style-fiskeri.
De seneste 42 år har krabbefiskere dystet mod hinanden.
Strategi, held og hårdt arbejde har afgjort udfaldet.
Med start fra næste år er det blevet besluttet -
- at kvoten skal deles op mellem bådene, inden fiskeriet begynder.
Det vil gøre arbejdet sikrere.
I år er seks mand døde, så sikkerheden prioriteres højt.
Man frygter, at reglerne vil skade de mindre både -
- og gøre fiskere arbejdsløse.
Det er enden på en epoke. Jeg synes, det er ulykkeligt...
Jeg synes om den her stil.
Jeg vil ikke arbejde, men fiske.
Når kvoten deles ud til visse ejere -
- får de ikke kun ret til at fiske; de ejer faktisk krabberne.
Det bliver til noget, som vi ejer...
... så det bliver et sikkerhedsnet.
Det ser ud til at blive sidste gang med åbent fiskeri.
Det er trist. Det er forkert og amoralsk.
Det er korrupt. Jeg håber, vi kan lave om på det.
Hvis krabbefiskeri bliver baseret på kvoter -
- så tror jeg alligevel ikke, at vi vil tage den mere med ro.
Sådan er vi bare, og det er vores måde at fiske på.
Jeg synes om det, som det er i dag.
Nu klarer man det selv og alt det.
Sig elsker at fiske. Han elsker jagten og spændingen.
Han elsker at sove stående, men det er hans problem.
Det bliver ikke det samme.
Konkurrencefiskeriet forsvinder...
Det er det, jeg er vant til.
Jeg er i min bedste alder. Det bliver bare bedre og bedre.
Det er, som om de trækker tæppet væk under mig.
Selvom jeg får mange krabber og lang fisketid -
- så vil jeg gøre det hurtigt. Hvorfor? For at kunne tage hjem.
Jeg nyder ikke ligefrem at være her. Vel synes jeg om jobbet -
- men jeg har det bedre hjemme hos familien.
Det bliver noget helt andet.
Jeg er glad for, at jeg er blevet hørt her på falderebet.
Det har været nogle gode 30 år. Mange tak og gud velsigne jer.
765 km nordvest for Dutch Harbor ligger Northwestern.
Tiden går, og Sig forsøger at lande sine sidste 60 tejner.
Det her er kunsten at mase grej ned i halsen.
En for, en agter og et bord fyldt med krabber.
Det får skipperen til at smile. Men besætningen er ikke glad.
Vi håber på at fylde op hurtigt og vende næsen hjemad.
Besætningen på Sigs båd har svært ved at følge med.
Kaptajnens tempo forstyrrer oftest arbejdsrytmen på dækket.
Over kranen, over rælingen. Ikke andet end net.
Sæsonen slutter ved midnat i morgen.
Midnat den 20. er det slut.
Enden er nær, men Edgar slapper ikke af.
Så du er tændt nu, hvor det snart er slut?
Vi er snart færdige. Vi kører til det sidste.
Det er ikke forbi, før det er forbi.
Far har altid fortalt om tidligere generationer og problemer.
Både, som troede, de var færdige, men aldrig er kommet i havn.
Edgar har mange grunde til at være bekymret.
Om aftenen den 26. april 1976 -
- var den fire mand store besætning på Master Carl på vej tilbage.
Vejret slog om. Maskinisten Donny Channel blev vækket af uvejret.
Jeg blev vækket af en, der sagde, at vi havde problemer.
Da Donny nåede ned i maskinen, var helvede brudt løs.
Båden havde slagside. Maskinen var vandfyldt, og strømmen var gået.
Master Carl var ved at gå ned.
Tom Miller udsendte et mayday.
Der var ingen, der opfangede det.
Besætningen havde intet valg.
Vi var nødt til at springe i havet midt om natten.
Vi vidste, at det var sikrere. Vi var meget bange.
De udløste redningsflåden og forlod fiskerbåden.
De var nu i havets vold midt i en arktisk storm.
Søfolk på Beringshavet kender til farerne.
Den 26. april 1976.
Båden Master Carl var ved at synke.
Besætningen måtte forlade båden og klyngede sig til redningsflåden.
Bølgerne var over 10 m høje, og det blæste voldsomt.
Pludselig blev flåden væltet af en bølge.
Da flåden væltede, mistede Donny og John grebet.
Vi vidste, at vi ikke kunne indhente den.
Jeg troede, det var forbi.
Lykken stod dem bi. De fik fat i et reb fra flåden.
Den brøkdel af et sekund udgjorde forskellen.
Tilbage i flåden var den arktiske kulde bidende.
Ingen sagde noget.
Nogle rystede ukontrollabelt og klaprede tænder.
De drev i flere timer i mørket. Ved daggry fik de øje på land.
De var på vej mod Kayak Islands klippefyldte kyst.
Vi kunne ikke have overlevet brodsøerne i redningsflåden.
De forlod redningsflåden og kæmpede sig ind mod land.
Jeg vendte mig om og så en enorm bølge på vej mod os.
Jeg tumlede rundt i vandet. Jeg var ved at drukne.
Jeg forsøgte at komme op til overfladen.
Til sidst nåede Donny og John ind, men deres kammerater var væk.
De to mænd faldt i søvn i flåden, de brugte som læ.
Så hørte John en lyd.
Vi hørte en underlig lyd. Vi løftede flåden, og der stod en bjørn.
Munden åbnede sig, og øjnene blev større.
Vi slog på flåden og larmede en hel masse.
Han bakkede, og til sidst løb han sin vej.
Bagefter tænkte vi på, hvad mere der kunne ske.
De havde overlevet mod alle odds, men var farligt underafkølede.
Jeg rystede rigtig meget. Jeg indså ikke, at jeg var underafkølet.
Donny tændte et bål med et nødblus.
Det var lige, hvad vi trængte til.
Vi havde meget træ, og bålet brændte. Så hørte vi helikopteren.
Malcolm Smith nærmede sig øen, da Donny affyrede nødblusset.
"Hvad var det?" Det var noget med ild i, og vi blev dødforskrækkede.
De to mænd kommer med helikopteren. Medtagede, men i live.
Deres øjne var så store her. De var slemt medtagede.
Han spurgte, om jeg var sulten. Jeg havde set hans madkasse.
Han sagde, jeg skulle spise langsomt -
- men jeg slugte det hele i én mundfuld.
Glæden over at være blevet reddet blev dæmpet af, hvad de nu så.
I nærheden af deres lejr lå ligene efter deres kammerater.
- Det var hårdt. - Vi levede et farligt liv.
Det var en del af livet og jobbet.
"Hvordan kunne man overleve?" 30 år senere tænker man på det.
Trods faren bliver folk tiltrukket af livet på Beringshavet.
De søger eventyr og penge.
15 km nord for Northwestern ligger Retriever.
Deres jagt på bedre krabber blev en skuffelse.
De vender tilbage til de 30 tejner, som de lagde ud tidligere.
Kaptajn Jim forlod området efter at have fået tomme tejner op.
Men tingene har ændret sig.
Tejnerne er fyldt til bristepunktet med krabber.
De minder dem om den fangst, de kunne have fået.
Hvis jeg bare var blevet i det her område -
- ville vi mindst have haft 22.500 kg mere.
Det er kun 100.000 dollars.
Jim traf den forkerte beslutning. Hans rival traf den rigtige.
Sig på Northwestern blev her -
- og traf den rigtige beslutning. Jeg håber, at hans tanke er fulde.
Jeg troede, at det ville holde. Forkert!
Kaptajn Jim og hans besætning må håbe på -
- at sæsonen varer længe, så de får overskud.
Hvis bare jeg fik en dag mere.
En sølle dag. Det hører de hver sæson.
290 km sydøst for Retriever går Lady Alaska på en støt kurs.
Efter fire hårde dage begynder dæksfolkene at blive tummelumske.
Der ligger skidt i tanken.
Der er stadig noget at gøre, og kaptajn Pete presser sit mandskab.
Bøje, sidste line.
Nogle siger "skovle penge ind". Her fejer vi pengene ind.
435 km nordvest for Dutch Harbor -
- har Mavericks besætning fået en kort hvilepause før hjemturen.
Det er det sidste ryk i den her sæson.
Er du vågen? Tid til at stå op.
En lur på to timer, der føltes som fem minutter.
To timer er fem minutter for mig. Jeg ligger søvnløs i en time.
Jeg vågnede tidligere, fordi jeg skulle tisse.
Sådan er det. Man tjener ingen penge, når man sover.
Nu skal vi fylde båden.
Da der er styr på besætningen, vækker Donna sin mand.
- Er alle oppe? - Ja, og første tejne er i syne.
Mavericks held ser ud til at holde.
Der er et døgn tilbage af det sidste åbne fiskeri i Beringshavet.
Jeg kører på en line, som ligger på hård bund.
Enten får man 300-400 eller slet ingen. Det bryder jeg mig ikke om.
Maverick fanger krabber, så de får en udbytterig sæson.
De har allerede losset én last.
Nu er spørgsmålet, om de når at fylde tankene, før sæsonen slutter.
Der er ret godt med krabber. Vi får se, hvordan det går.
Her er helt sikkert krabber.
Vi fylder begge tanke igen.
Forhåbentlig fylder vi tankene. Der kan være 13.500 kg forude.
Så kommer vi op på 90 ton.
530 km nordvest for Maverick ligger Retriever.
Kaptajn Jim håber, at han ikke er for sent ude.
Besætningen måler den overskydende plads i tanken.
Vi sætter en beholder fast for at se, hvor langt der er op til lugen.
Så kan man vurdere, hvor meget der er igen.
Det virker, som om Retriever har lang vej igen.
Men lykken er åbenbart vendt.
Vi bruger baljerne...
Det er den eneste måde at flytte krabberne om til agtertanken på.
Efter 25 nitter, strømafbrydelse og de fleste prøvetejner tommer -
- har Retriever fundet krabber.
Over 600 i hver tejne inspirerer dem til at arbejde hårdere.
De håber på, at de kan fylde båden.
Vi er for rå!
Sæsonen lakker mod enden, og mændenes tanker flyver hjemad.
De reflekterer over livet til havs.
Nick. Og det her er Nathan. Det er taget juleaften.
Et lille stykke af hjemmet.
Man savner de små ting. Jeg går glip af sjove ting, som mine børn gør.
Det kan ingen penge kompensere for.
Jeg og min kone står hinanden meget nær.
Når jeg får chancen, ringer jeg til hende.
Hun savner mig og bliver ked af det -
- så det hjælper at høre min stemme.
Også for mig.
Det var min kone, der fik mig til at komme herop.
Hun elsker mig, men vi skal have noget at leve af.
Jeg ville gøre hvad som helst for dem.
Farvel.
Farvel, Louise. Jeg elsker dig.
- Har du fået grønt lys? - Ja. Farvel.
Ligesom at være hjemme.
530 km nordvest for Dutch Harbor ligger Lady Alaska.
Besætningen tager en lur, inden tejnerne skal op.
Kaptajn Pete Liske vil vække dem, men tøver.
Han tænker på, hvordan de bliver påvirket af de ændrede regler.
90 tejner skal tages op.
Så er opiliokrabbesæsonen 2005 slut.
Det er måske slutningen for mange besætningsmedlemmer og skippere.
Forhåbentlig får de andre fiskerjob, for de er dygtige.
De har gjort et godt stykke arbejde hos mig. Jeg er meget taknemlig.
Det her er den sidste vending.
Samling, samling... Godmorgen, drenge.
Sidste vending, drenge.
- Er du ikke glad, Pete? - Nej, det er slut nu.
Ud af fjerene, Bulldog.
Det der er Kyle. Han bliver kaldt Bulldog.
Han er en fantastisk dæksmand. Jeg elsker dig, du.
De sidste 89 tejner.
Jeg kan ikke fatte, det er det sidste derby-fiskeri.
Herre, vi hylder Dig og takker Dig, fordi du holder hånden over os.
Der er tolv timer igen, så skal vi vende snuden hjemad.
Vi bad til, at ingen kom til skade. Velsign Garys sjæl -
- fiskere, der har mistet deres liv og vores familier.
Tak for Kevin, Winona... Æret være Dit navn.
- Det var det. - Sidste sæson.
Det er den sidste dag og enden på en epoke.
De er udmattede, men krabberne udgør en del af historien.
Nul, fem.
Det lyder godt.
Lady Alaskas sidste sæson ser ud til at blive god.
Måske våger de højere magter over dem. De sidste tejner er gode.
290 km nordvest for Lady Alaska ligger Northwestern.
Kaptajn Hansen presser folkene, mens de sidste tejner hales op.
Fangsten vokser støt, så Sig går ned for at kigge.
Jeg vil ikke blive våd.
Hal op. Du almægtige!
Jeg kan række ned og røre dem.
Det er noget af en sjat. Det er vildt!
- Du kan godt bruge en større båd. - Dobbelt så stor.
- Du må gøre den bredere. - Jeg skal have en større båd.
De bliver ved at hale fulde tejner op med ca. 600 krabber i hver.
Succesen er berusende.
Den her fangst bliver rekordstor.
Vi får fyldt båden op. Spørgsmålet er, om vi skal have dem på dækket.
Vi kan sejle ind med tejnerne, som de er, eller lægge 13.500 kg på dækket.
De kan ikke presse flere krabber ned i tanken -
- så lugen til midtertanken åbnes for at presse krabber ned.
Hvad siger I så? De sidste tejner har indeholdt 600 krabber hver.
Vi har pumpet vandet ud og har presset dem ned.
Nu skal vi bare forsegle tanken.
Båden er fuld.
Nogle både er overfyldte, og andre kæmper for at fylde tankene -
- så arbejdet fortsætter.
De får ingen løn, hvis krabberne er døde, når de når konservesfabrikken.
I næste afsnit af "Livsfarlig fangst".
Der mangler kun nogle få tejner af opiliokrabbesæsonen.
Mændene presser sig til det yderste.
Kaptajner sætter alt på spil for en større del af rigdommen.
- Tag det roligt! - Det sagde han ikke lige før.
Fiskerflåden haster mod målstregen -
- og forsøger at overleve det sidste døgn af den sidste derbysæson.
Tekster: R. Rasmussen www.sdimediagroup.com